ŽIEDŲ VALDOVAS
Smygolai!
Užkibo,
užkibo žuvis, Smygolai!
Nagi, nagi, trauk ją čia!
Dygolai!
Dygolai?
Dygolai.
Duok mums tai, mielas Dygolai.
Kodėl?
Nes...
mano gimtadienis ir man jo norisi.
Ash nazg gimbatul...
Mano Brangiausiasis.
Jie prakeikė mus.
Žudikas.
Žudiku jie vadino mus.
Jie prakeikė mus ir išvarė.
Golum,
golum,
golum.
Ir mes verkėm, brangiausiasis.
Mes verkėm, likę tokie vieniši.
...atvėsins pavargusias pėdas.
Norėtume tik Žuvį pasigauti
Sultingą, saldžią!
Ir mes pamiršom duonos skonį,
medžių šnarėjimą,
vėjo švelnumą.
Mes net pamiršom nuosavą vardą.
Mano Brangiausiasis.
Pabuskit!
Pabuskit, snudžiai,
privalome eiti, taip,
tuoj pat privalome eiti.
Ar nors kiek numigai, pone Frodai?
Aš jau per daug.
Turėtų būti gana vėlu.
Ne.
Nėra.
Dar ne vidurdienis.
Dienos tamsėja.
Eime!
Reikia eiti, nėra laiko!
Tik kai ponas Frodas užkąs.
Nėra laiko gaišti, kvaily!
Štai.
O kaip tu?
Oi ne, neišalkau. Bent jau ne lembas duonos.
Semai.
Gerai.
Nedaug liko.
Turim taupyti, arba pritrūksim.
Pirmyn, valgyk, pone Frodai.
Aš paskirsčiau.
Turėtų užtekti.
Kam?
Kelionei namo.
Eime, hobitsai.
Jau labai arti,
labai arti Mordoras.
Nėra čia saugių vietų.
Skubėkit!
KARALIAUS SUGRĮŽIMAS
Jaučiuosi lyg vėl Žaliajame Drakone
po sunkaus dienos darbo.
Tik tu niekad sunkiai nedirbai.
Mano valdovai, sveiki atvykę
į Aizengardą!
Jauni nenaudėliai! Privertėt jus smagiai pasivaikyti,
o jus randame puotaujančius ir rūkančius!
Mes sėdime pergalės lauke,
džiaugdamiesi keletu užsitarnautų malonumų.
Sūdyta kiauliena ypač gera.
Sūdyta kiauliena?
Hobitai.
Mes vykdome Medžiabarzdžio,
perėmusio vadovavimą Aizengardui, įsakymus.
Jaunasis pone Gandalfai.
Džiaugiuosi, kad atvykote.
Medį ir vandenį, kamieną ir akmenį galiu suvaldyti.
Bet čia reikia sutvarkyti išminčių.
Įkalintą jo bokšte.
Ir ten Sarumanas turi likti. Tavo saugomas, Medžiabarzdi.
Taigi, nuimkim jam galvą, ir baigta.
Ne.
Jis nebeturi galios.
Sarumano purvas
išsiplauna.
Medžiai sugrįš čia gyventi.
Jauni medžiai,
laukiniai medžiai.
Pipinai!
Kad kur mano žievę!
Peregrinai Tūkai!
Paimsiu tai, vaikine.
Greit duok.
Šiąnakt prisimename tuos, kurie praliejo savo kraują, kad apgintų šią šalį.
Šlovė pergalingai žuvusiems!
Šlovė!
Westu Aragorn hal. Būk sveikas, Aragornai.
Džiaugiuosi dėl tavęs.
Jis garbingas vyras.
Jūs abu garbingi vyrai.
Ne Teodenas iš Rohano vedė mūsų žmones į pergalę.
Neklausyk manęs.
Tu jauna,
ir ši naktis - tavo.
Kiek tik nori tu ieškok, Viską šiam mieste išmauk,
Bet nerasi čia alaus,
Kaip pas mus namie tamsaus.
Gerkite elius savus, Pliumpinkit tiesiog ąsočiais,
Bet drąsiesiems ir teisiems
Alus Žaliajam Drakone!
Laimėjau!
Jokių žinių apie Frodą?
Nė žodžio. Nieko.
Turime laiko.
Kasdien Frodas artėja prie Mordoro.
Ar mes tai žinome?
Ką tau sako širdis?
Kad Frodas gyvas.
Taip.
Taip, jis gyvas.
Per daug pavojinga. Per daug.
Vagys.
Jie pavogė jį iš mūsų.
Nužudyti juos. Nužudyti. Nužudyti abu!
Tyliau. Privalom nepažadinti.
Privalom dabar visko nesugadinti.
Bet jie žinosi.
Jie žinosi.
Jie mus įtarias!
Ką jis sako, brangiausiasis, mielasis?
Smygolas išsigąsta?
Ne. Ne.
Niekad. Smygolas nekenčia šlykščių hobitsų.
Smygolui norisi, kad jie būtų... negyvi.
Ir jie bus.
Smygolas tai yra padaręs ir gali pakartoti.
Jis mūsų!
Mūsų!
Mes turim gauti brangiausiąjį. Atgauti jį.
Kantrybės! Kantrybės, mano mielas.
Pirmiausia turim juos nuvesti pas ją.
Mes vedamės juos prie Sraigtinių Laiptų.
Taip, laiptų. O tada?
Aukštyn, aukštyn laiptais mes lipam...
kol pasiekiame tunelį.
O kai jie įeis,
nebebus kaip išeiti.
Ji visada išalkusi.
Jai visada reikia misti.
Ji turi ėsti.
Ji tegauna šlykščius orksus.
O jie visai neskanūs, ar ne, brangiausiasis?
Ne.
Visai neskanūs, mano mielas.
Ji išalkusi saldesnės mėsytės.
Hobitų mėsytės.
Ir kai ji išmes kaulus ir tuščius drabužius,
mes jį rasim.
Ir jis bus mano!
Mūsų.
Taip, be abejo, mūsų.
Golum. Golum.
Brangiausiasis bus mūsų,
kai hobitsai bus negyvi!
Tu rupūže išdavike!
Ne! Ne! Šeimininke!
Ne, Semai! Palik jį!
Išgirdau iš jo paties lūpų. Jis ketina mus nužudyti!
Niekad! Smygolas musės nenuskriaustų!
Jis baisingas, storas hobitas,
kuris nekenčia Smygolo
ir išsigalvoja šlykščius melus!
Tu niekingas kirmine! Galvą nurausiu!
Semai!
Aš melagis? Tu pats melagis!
- Tu jį nubaidysi, ir mes prapulsim! - Man nerūpi! Negaliu, pone Frodai.
- Nelauksiu, kol jis mus nužudys! - Aš jo neišvarysiu!
Negi nematai?
Jis - niekšas.
Mes negalime atlikti šito patys, be vedlio, Semai.
Man reikia tavo paramos.
Esu tavo pusėje, pone Frodai.
Žinau, Semai. Žinau.
Pasitikėk manim.
Eime, Smygolai.
Žvaigždės uždengtos.
Kažkas kruta rytuose.
Nemiegantis pyktis.
Priešo Akis juda.
Ką tu darai?
Pipinai!
Pipinai?
Pipinai.
- Tu ką, išprotėjai? - Tik noriu į jį žvilgtelėti.
Tik dar kartelį.
Padėk atgal!
Pipinai.
Ne!
Pipinai.
Jis čia!
Aš tave matau...
Pipinai!
Ash nazg durbatulūk
Gelbėkit! Gandalfai, gelbėk!
Pagalbos!
Pipinai!
Kvailas Tūkai!
Pažvelk į mane.
Gandalfai, atleisk.
Pažvelk į mane.
Ką tu matei?
Medį.
Baltą medį
akmeniniam kieme.
Jis buvo nudžiūvęs!
Miestas degė.
Minas Tiritas? Tu tai matei?
Mačiau...
Mačiau jį.
Girdėjau jo balsą galvoje.
Ką tu jam pasakei?
Atsakyk!
Jis paklausė mano vardo. Neatsakiau.
Jis žeidė mane.
Ką jam pasakei apie Frodą ir Žiedą?
Pipino akyse nebuvo melo.
Kvailys,
bet sąžiningas kvailys.
Jis nieko nepasakė Sauronui apie Frodą ir Žiedą.
Mums netikėtai pasisekė.
Pipinas palantyre pamatė dalelę priešo planų.
Sauronas ruošiasi pulti Minas Tirito miestą.
Jo pralaimėjimas Helmo Dauboje jam atskleidė vieną dalyką.
Jis žino, kad pasirodė Elendilio įpėdinis.
Žmonės ne tokie silpni, kaip jis manė.
Yra drąsos ir galios, galbūt užtektinai, kad jam būtų mestas iššūkis.
Sauronas to bijo.
Jis negali leisti Viduržemės žmonėms susivienyti po viena vėliava.
Jis geriau nušluos Minas Tiritą nuo žemės paviršiaus,
nei regės karalių, vėl užėmusį žmonių sostą.
Jei suliepsnos Gondoro perspėjantys laužai, Rohanas turi ruoštis karui.
Sakyki...
kodėl turime joti į pagalbą tiems, kurie mums nepadėjo?
Ką mes skolingi Gondorui?
- Aš vyksiu. - Ne!
- Jie turi būti perspėti. - Bus.
Turi pasiekti Minas Tiritą kitu keliu.
Eik pagal upės tėkmę, ieškok juodųjų laivų.
Supraskit:
prasidėjo dalykai, kurių nebesustabdysi.
Joju į Minas Tiritą..
Ir ne vienas.
Iš visų smalsių hobitų, Peregrinai Tūkai, esi baisiausias.
Greičiau, greičiau!
Kur mes vykstame?
Kodėl tu žiūrėjai?
Kodėl tau visada reikia žvilgtelėti?
- Nežinau. Negalėjau atsispirti. - Niekada negali.
Taigi atsiprašau.
- Daugiau taip nedarysiu. - Ar nesupranti?
Priešas mano, kad turi Žiedą.
Jis ieškos tavęs, Pipinai. Tave reikia gabenti iš čia.
O tu? Tu vyksti su manim?
Meri?
Eime.
Kaip toli iki Minas Tirito?
Joti tris dienas tiesiai, kaip skrenda nazgūlas.
Geriau tikėkis, kad vienas iš jų neseks mums įkandin.
Štai,
šis tas kelionei.
Paskutinis Ilgaslėnio tabakas?
Žinau, kad pritrūkai. Per daug rūkai, Pipinai.
Bet... mes greitai susitiksime,
- argi ne? - Nežinau.
Neįsivaizduoju, kas dabar bus.
- Meri? - Bėk, Šešėlplauki.
Parodyk, ką reiškia skubėti!
Meri!
Lydėkit ją saugiausiu keliu.
Laivas išmetęs inkarą Pilkuosiuose Uostuose.
Jis laukia jos, kad nugabentų už jūros.
Paskutinė Arvenos Undomijelės kelionė.
Čia tavęs niekas nelaukia,
tik mirtis.
Valdove Arvena...
negalime delsti.
Mano valdove!
- Pasakyk, ką matei. - Arvena.
Turi numatymo dovaną.
Ką tu regėjai?
Pažvelgiau tavo ateitin ir išvydau mirtį.
Bet yra ir gyvenimas.
Matei, kad ten yra vaikas. Tu matei mano sūnų!
Ta ateitis beveik dingusi.
Bet neprarasta.
Dėl nieko negali būti tikras.
Dėl kai kurių dalykų - gali.
Jei paliksiu jį dabar,
gailėsiuosi amžinai.
Jau laikas.
Nušvis pelenai suliepsnoję,
Šešėliuos šviesa sužėrės;
Bus perkalti ašmenys lūžę,
Karaliui karūną uždės.
Perkaldink kardą.
Ada. Tėti.
Tavo rankos šaltos.
Eldų gyvenimas palieka tave.
Taip pasirinkau.
Ada, norėtumei ar ne,
bet nebėra laivo, nunešiančio mane tenai.
Mes ką tik įšuoliavome Gondoro karalystėn.
Minas Tiritas.
Karalių miestas.
Kelią!
Tai tas medis.
Gandalfai, Gandalfai!
Taip, Baltasis Gondoro Medis.
Karaliaus Medis.
Tačiau valdovas Denetoras nėra karalius.
Jis tik valdytojas, sosto sergėtojas.
Atidžiai klausykis. Valdovas Denetoras yra Boromiro tėvas.
Pranešti jam apie mylimo sūnaus mirtį būtų ypač neišmintinga.
Ir neminėk Frodo bei Žiedo.
Ir nieko nesakyk apie Aragorną.
Geriausiai, jei iš vis nekalbėsi, Peregrinai Tūkai.
Būk pasveikintas, Denetorai, Ektelijono sūnau, Gondoro Valdove ir Valdytojau.
Šią tamsią valandą atnešu naujienas ir patarimą.
Gal atėjai paaiškinti šitai.
Gal atėjai pasakyti, kodėl mano sūnus nebegyvas?
Boromiras žuvo, gelbėdamas mus,
mano gentainį ir mane.
- Jis krito, gindamas mus nuo daugybės priešų. - Pipinai.
Siūlau jums savo tarnybą, kokią tik galiu,
siekdamas atlyginti šią skolą.
Kelkis.
Mano valdove, ateis metas gedėti Boromiro.
Bet ne dabar.
Ateina karas.
Priešas ant tavo slenksčio! Kaip valdytojas, esi įpareigotas
ginti šį miestą! Kur Gondoro kariaunos?
Tebeturi draugų. Nesi vienas šioje kovoje.
Pasiųsk žinią Teodenui iš Rohano. Uždek perspėjančius laužus.
Manai esąs išmintingas, Mitrandirai,
bet, nepaisant viso gudrumo, išminties neturi.
Manai, kad Baltojo Bokšto akys aklos?
Mačiau daugiau, nei žinai.
Kairiąja ranka naudosi mane kaip skydą nuo Mordoro,
o dešiniąja sieksi mane nuversti!
Žinau, kas joja su Teodenu iš Rohano.
Taip. Mano ausis pasiekė žinios apie tą Aragorną, Aratorno sūnų.
Ir sakau tau, kad nesilenksiu šiam bastūnui iš Šiaurės,
paskutiniam iš apiplyšusios giminės, seniai nebevaldančios.
Tu neįgaliotas paneigti Karaliaus sugrįžimo, Valdytojau.
Gondoro valdžia yra mano, o ne kieno nors kito!
Eikš.
Įsivaizduoju, kad tai tik formalios pareigos.
Turiu omeny, jie nesitiki, kad kausiuosi,
- ar ne? - Dabar tarnauji valdytojui.
Darysi tai, ką tau įsakys, Peregrinai Tūkai, Citadelės sargybini.
Taip tylu.
Tai gilus įkvėpimas prieš šuolį žemyn.
Nenoriu dalyvauti mūšyje,
bet laukti jo neišvengiamos pradžios dar blogiau.
Gandalfai, ar dar yra vilties Frodui ir Semui?
Jos niekad nebuvo daug.
Tik kvailio viltis.
Mūsų priešas pasiruošęs.
Sutelktos visos pajėgos.
Ne tik orkai, bet ir žmonės.
Haradiečių legionai iš Pietų,
samdiniai iš pakrantės.
Visi atsilieps į Mordoro kvietimą.
Tai bus tokio Gondoro, kokį pažinojome, galas.
Čia kūjis kris sunkiausiai.
Jei bus paimta upė, jei Osgilijato įgula neatsilaikys,
prapuls paskutinė šio miesto apsauga.
Bet mes turim Baltąjį Išminčių. Tai turėtų šį tą reikšti.
Gandalfai?
Sauronas dar neatskleidė savo baisiausio tarno,
kuris ves Mordoro kariuomenes į mūšį.
Sakoma, negyvena vyras, kuris galėtų jį nužudyti.
Angmaro Karalius Raganius.
Jau buvai jį sutikęs.
Jis sužeidė Frodą ant Vėjakalnio.
Jis nazgūlų valdovas,
galingiausias iš Devyneto.
Minas Morgulas yra jo irštva.
Miręs miestas.
Labai šlykšti vieta. Pilna priešų.
Greit, greit!
Jie pamatys, jie pamatys.
Eikit šalin, eikit šalin. Žiūrėkit, mes jį radom.
Kelią į Mordorą!
Slaptuosius laiptus.
Lipkit!
- Ne, pone Frodai! - Ne ten!
- Ką tasai daro? - Ne!
- Jie šaukia mane. - Ne!
Slėpkitės! Slėpkitės!
Jaučiu jo durklą.
Galiausiai tai prasideda.
Didysis mūsų laikų mūšis.
Eikit, hobitai. Mes lipam, privalom lipti.
Lenta išskleista.
Figūros juda.
Peregrinai Tūkai, vaikine, reikia atlikti užduotį.
Dar viena proga Šyro gyventojui parodyti, kiek daug jie verti.
Turi manęs nenuvilti.
Tylos.
- Prie upės. Greitai. Greit. - Eik. Eik.
Einam.
Sparčiau.
Traukit kardus!
Ką?
Amon Dynas.
Laužas! Amon Dyno laužas uždegtas!
Viltis įžiebta.
Minas Tirito laužai! Laužai uždegti!
Gondoras šaukiasi pagalbos!
O Rohanas atsakys.
Suburkite rohirus.
Surinkite kariauną Alkakalnyje.
Kiek tik rasite vyrų. Turite dvi dienas.
Trečiąją išjojame į Gondorą ir į karą.
- Gamlingai. - Mano valdove.
Skubėk per Ridermarką.
Kviesk kiekvieną tinkamą vyrą į Alkakalnį.
Tai padarysiu.
- Josi su mumis? - Tik iki stovyklos.
Yra paprotys rūmų moterims išlydėti vyrus.
Vyrai surado kapitoną.
Jie seks tave į mūšį, netgi į mirtį.
Tu suteikei mums vilties.
Taigi, priešais Minas Tirito sienas
bus nulemta mūsų laikų lemtis.
Atėjo valanda. Rohano raiteliai, davėte priesaikas -
dabar jas įvykdykite! Už valdovą ir žemę!
Faramirai!
Negalime jų sulaikyti. Miestas prarastas.
Įsakyk vyrams palikti priedangą. Jojame į Minas Tiritą.
Nazgūlai!
Slėpkitės!
Nazgūlai!
Traukitės. Traukitės į Minas Tiritą!
Traukitės!
- Atsitraukt! Atsitraukt! - Greičiau!
Žmonių era baigėsi.
Atėjo orkų laikai!
Saugokitės! Saugokitės!
Jis artėja!
- Tai Mitrandiras. - Baltasis Raitelis!
Mitrandirai.
Jie pralaužė mūsų gynybą.
Jie paėmė tiltą ir vakarinį krantą.
- Orkų batalionai keliasi per upę. - Taip, kaip numatė valdovas Denetoras.
- Jau seniai jis numatė šią lemtį! - Numatė ir nieko nedarė.
Faramirai?
Tai ne pirmasis pusaugis, pasitaikęs tavo kelyje?
Ne.
Matei Frodą ir Semą?
- Kur? Kada? - Itilijene.
Nepraėjo nė dvi dienos.
Gandalfai, jie pasirinko kelią į Morgulo Slėnį.
Ir į Kirit Ungolo perėją?
Ką tai reiškia?
- Kas negerai?
- Faramirai, pasakok man viską.
Atsargiai, šeimininke, atsargiai.
Labai toli kristi.
Labai laiptai pavojingi.
Eikš, šeimininke.
Eikš pas Smygolą.
Pone Frodai!
Tu, traukis!
Neliesk jo!
Kodėl jis nekenčia vargšo Smygolo?
Kada Smygolas jam ką nors padarė?
Šeimininke?
Šeimininkas neša sunkią naštą.
Smygolas žino. Sunkią, sunkią naštą.
Storasis negali žinoti.
Smygolas rūpinsis šeimininku.
Jis jo nori.
Jam jo reikia. Smygolas tai mato jo akyse.
Labai greitai jis paprašys jo tave, pamatysi.
Storasis atims jį iš tavęs.
Siųskite visus legionus.
Nesustabdykite puolimo, kol paimsite miestą.
Nužudykit visus.
- O kaip išminčius? - Aš jį sulaužysiu.
O Teodeno raiteliai?
Ar atvyks Rohano kariauna?
Mitrandirai?
Dabar geriausia gynybos priemonė drąsa.
Štai aš prisiekiu ištikimai tarnauti Gondorui,
taikos ir karo metu,
gyvendamas ir mirdamas,
nuo...
nuo pat šios valandos
iki kol mano valdovas atleis mane,
arba mirtis mane pasiims.
Ir aš to neužmiršiu,
ir atlyginsiu už tai, kas bus atiduota.
Už ištikimybę meile,
už narsą garbe,
už išdavystę - kerštu.
Nemanau, kad turėtume taip lengvai mesti išorinius įtvirtinimus,
įtvirtinimus, kuriuos taip ilgai išsaugojo tavo brolis.
- Ką turėčiau atlikti? - Neatiduosiu
upės ir Pelenoro be kovos.
Osgilijatą būtina atsikovoti.
Mano valdove, Osgilijatas užgrobtas.
Kare tenka daug kuo rizikuoti.
Ar čia yra kapitonas, turintis drąsos vykdyti savo valdovo valią?
Dabar norėtumei, kad apsikeistume vietomis,
kad aš būčiau žuvęs, o Boromiras gyvas.
Taip.
Noriu to.
Kadangi netekai Boromiro,
padarysiu už jį, ką tik galiu.
Jei grįšiu, galvok apie mane geriau, Tėve.
Tai priklausys nuo to, kaip grįši.
Ką sumąstei?
Slapukaujam?
Storas hobitas visados toks mandagus.
Smygolas jiems parodo slaptus kelius, kurių kiti negali rasti,
o jie sako slapukauji.
Slapukauji!
Labai geras draugas, taip, mano brangiausiasis,
- labai geras, labai geras. - Gerai jau, gerai!
Tiesiog mane išgąsdinai.
Ką tu darei?
Slapukavau.
Puiku, tebus kaip nori.
Atsiprašau, kad žadinu, pone Frodai.
Turime stumtis toliau.
Dar tamsu.
Čia visada tamsu.
Ji dingo!
- Elfų duona. - Ką?
Tai viskas, kas buvo likę!
Jis ją paėmė. Tik jis galėjo!
Smygolas? Ne, ne, ne vargšas Smygolas.
Smygolas nekenčia šlykščios elfų duonos.
Meluoji, niekše! Ką su ja padarei?!
Jis jos nevalgo.
- Negalėjo jos paimti. - Žiūrėk.
Kas gi čia?
Trupiniai ant jo švarkiūkščio. Jis ją paėmė!
Jis ją paėmė.
Mačiau jį. Jis visada kemša savo veidą, kai šeimininkas nemato.
Tai niekingas melas!
Tu smirdantis, dviveidi niekše!
- Semai!
Baik!
Semai!
- Aš jį užmušiu! - Semai! Ne!
Oi, atsiprašau... Nenorėjau taip toli nueiti. Tiesiog buvau toks piktas...
Tiesiog... Tiesiog truputį pailsėkim.
- Man viskas gerai. - Ne.
Ne, tau ne viskas gerai. Tu išsekęs.
Tai tas Golumas.
Tai šita vieta.
Tai tas daiktas ant tavo kaklo.
Galėčiau truputį padėti.
Galėčiau jį šiek tiek panešėti.
Šiek tiek panešėti.
Galėčiau jį panešėti... galėčiau jį panešėti...
Pasidalinti našta... pasidalinti našta... našta...
Pasitrauk!
Nenoriu jo pasilikti!
Norėjau tik padėti.
Matai? Matai?
Jis jo nori sau!
Tu, užsičiaupk!
Eik iš čia, nešdinkis!
Ne, Semai.
Tai tu.
Atleisk, Semai.
Bet jis melagis.
Jis nuteikė tave prieš mane.
Nebegali man padėti.
Negalvoji taip.
Eik namo.
Faramirai!
Tavo tėvo valia virto beprotybe.
Taip neapgalvotai neatsisakyk gyvenimo.
Argi tai nėra mano pareiga?
Tavo tėvas myli tave, Faramirai.
Pabaigoje jis tai prisimins.
Ar sugebi dainuoti, ponaiti hobitai?
Na..
taip.
Bent jau pakankamai gerai savo tautiečiams.
Bet mes neturime dainų didelėms menėms
ir blogiems laikams.
O kodėl tavo dainos turėtų netikti mano menėms?
Nagi, padainuok man dainą.
Namai toli,
pasaulis čia,
Takų žingsniuoti daug yra,
Šešėliais
lig ribos nakties,
Kol visos žvaigždės sužibės.
Miglos, debesis,
tamsa
Išblės tada,
Išblės
tada...
Žengte! Žengte!
Žengte! Žengte! Žengte!
Kelią karaliui!
Kelią!
Mano valdove.
Būkit pasveikintas, sere.
Grimboldai, kiek?
Atvedu 500 vyrų iš Vestfoldės, mano valdove.
Dar turime 300 iš Fenmarkos, Karaliau Teodenai.
- Kur raiteliai nuo Sniegversmės? - Nė vienas neatvyko, mano valdove.
Šeši tūkstančiai iečių.
Mažiau nei pusė to, ko tikėjausi.
Šešių tūkstančių nepakaks pralaužti Mordoro gretoms.
Atvyks daugiau.
Kiekviena sugaišta valanda artina Gondoro pralaimėjimą.
Laukime aušros, o tada privalome joti.
Žirgai nerimsta,
o žmonės tyli.
Jie tampa neramūs kalno šešėlyje.
Tasai kelias...
Kur jis veda?
Tai kelias į Dimholtą, vartus po kalnu.
Niekas, ten nuėjęs, nebesugrįžta.
Tas kalnas nelabas.